Formandinden Aili har haft besøg af nogle meget rutinerede og meget rare norske klatrere, som tilbød at give interesserede medlemmer en introduktion til fjeldklatring. Den mulighed skulle naturligvis ikke undslippe, så lørdag morgen var jeg med båden der sejlede 6 forventningsfulde Aapakaati ind i Uummannap Sullua - fjorden på nordøst siden af Nuuk-halvøen.
Aili og nordmændende havde været på stedet hele ugen, og havde også været på toppen; en tur på 10 reb-længder. Efter at have sat teltene op og fået lidt frokost, fik vi en gennemgang af diverse sikkerhedsprocedurer, knob og udstyr, og så gik turen op over en stejl blokmark til klatresiderne endnu 300 hm over campen.
Fra toppen rappellede vi ned, dem der havde 8-tal brugte det, og resten af os brugte ATC bremsen. Det var slut på lørdagens program, og tilbage var kun turen ned til campen og en velfortjent øl.
Første mission var at lave en standplads, og derefter bevæge os to reblængder op; dvs. Tore førte en rute op, og Finn og jeg fulgte efter i hvert vores reb. Man anvender altid to reb til fjeldklatring, og da vi havde 1/1 reb med kunne vi altså benytte hver vores på den nu sikrede rute med sikringsmand på toppen. Oppe ved Tores standplads blev vi atter sikret på pladsen, hvorefter Tore førte ruten videre op.
Den sidste rute havde et vanskeligt moment (for amatøren), men til min store tilfredsstillelse lykkedes det mig at komme op, ved hjælp af en teknik Audun havde forklaret; jamming. Underligt at klemme sin hånd ned i en sprække og vride den, så man kan trække sig op i et par fastklemte fingre!
Desværre begyndte Finn at få kramper, og valgte derfor at gå tilbage til campen, da Tore tog os med til næste udfordring. Det var starten af en rute de tidligere havde fulgt (næsten) helt til toppen, og her fik jeg min sag for! En stort set lodret sag med en enkelt hylde og alt for lidt at plante fødderne på. Jeg måtte skifte side på stramt reb, og også have et 'hiv' på et tidspunkt, men jeg kom op - med en total mangel på stil, da jeg til sidst skulle ud på en knold og kom til at kigge ned, i mit (forgæves) forsøg på at finde noget ordentligt at sætte foden på - men jeg kom op!
Jeg var godt slidt da jeg stod på afsatsen midt på fjeldsiden, men en stor oplevelse rigere. Og når nordmændene engang kommer tilbage til civilisationen, har jeg måske også et fotobevis på det ... (og det er så lige postet her over).
Efter at have rappellet ned var der kun blokmarken tilbage, nedpakning af camp og så retur til Nuuk. Mandag sad jeg på kontoret og var (næsten) så træt som efter et 24h løb, og drømte om bjerge. Tirsdag bestilte jeg nogle kiler og slynger på nettet, og fandt en fjeldklatrevæg på vejen hjem, 500 m fra min bolig. Checkede den i dag; man kan gå rundt og op til toppen, og der fandt jeg simpelthen en boltet topsikring! Så nu har jeg både en ny bacille og et nyt mål.
NB: Mit kamera løb tør for strøm lørdag (glemte lige at oplade elementet), men der er flere billeder på picasa.
0 sagde noget.:
Send en kommentar